Никой не може да избяга от съдбата си – Фридрих ЕНГЕЛС
![](http://momster.rocks/wp-content/uploads/2024/05/a-73-2020-07-26-1024x636.png)
Фридрих Енгелс (1820 – 1895) е немски философ, икономист, революционер и идеолог на международното работническо движение, който заедно с Карл Маркс полага основите на марксистката идеология и теорията за комунизма.
Роден в семейство на фабрикант и търговец, Енгелс израства и се възпитава в консервативна и религиозна среда, срещу която се бунтува още от ранна възраст.
Воден от младежките си стремежи за свобода и социална справедливост, той се присъединява към демократичното движение „Млада Германия“, където се изявява като талантлив публицист в редица вестници и списания.
В Берлин се свързва с младохегелианците – радикални интелектуалци от най-висока класа, родоначалници и основни фигури в няколко идейни и политически движения.
Посещава лекции на Шелинг. Там се запознава с Киркегор и Бакунин.
Върху философското му развитие ключова роля изиграват още идеите на Смит, Рикардо, Русо, Гьоте, Фойербах и Щирнер.
През този период младият Енгелс се формира като революционен демократ и сътрудничи активно на опозиционния „Рейнски вестник“,чийто главен редактор е Маркс.
Вследствие на оживена кореспонденция първо в Кьолн, а след това в Париж и Брюксел, двамата изясняват пълното единство на своите теоретични възгледи и политически позиции.
С публикуването на „Манифест на комунистическата партия“ (1848), Маркс и Енгелс полагат основите на едно изключително приятелство, продължило през целия им живот.
Дружба, която впоследствие разтърсва света.
![](https://static.super.website/fs/super-website/userFiles/inspiredbytina1/uploaded-media/marxandengels.jpg)
След разгрома на революцията в Германия, Енгелс емигрира в Лондон, където се установява завинаги. Безкористно подпомага финансово Маркс и семейството му.
В периода от Парижката комуна (1871) до смъртта на Маркс (1883), Енгелс написва някои от своите най-важни трудове – „Анти-Дюринг“ (1877) и „Диалектика на природата“ (1882).
Възгледите на Енгелс оказват влияние върху развитието на ортодоксалния марксизъм, но се игнорират от останалите философски школи и течения.
Ето някои от най-известните мисли на човекa в сянка, бичуващи статуквото:
Един призрак броди из Европа – призракът на комунизма.
Не можем да избягаме от съдбата си. С други думи, не можем да избегнем неизбежните последствия от собствените си действия.
Човекът престана да бъде роб на човека и стана роб на вещите.
За осъществяването на идеите са необходими хора, които да употребят практическа сила.
Историята не е нищо друго, освен дейността на преследващия своите цели човек.
Държавата не е нищо друго освен организираната съвкупност от мощни класове, собственици на земя и капиталисти, насочени срещу експлоатираните работници.
Революцията е скокът на човечеството от царството на необходимостта в царството на свободата.
Първото условие за свобода е отговорността на всички длъжностни лица за всички свои действия спрямо всеки един от гражданите пред народните съдилища и съгласно обичайното право.
Нека управляващите класи треперят пред нашата велика революция. Пролетариатът няма какво да загуби, освен своите вериги. Те ще спечелят света … пролетарии от всички страни, обединявайте се!
Автор: Петър Мургински
Снимки: Britannica